Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Další dítě China Morena z DEFTONES a dokonalý soundtrack k noční procházce podzimním městem, kdy obloha přes mraky není vidět a v kalužích se zrcadlí ulice. Hudba na albu má neonovou příchuť, je pro ni sice určující specifický Morenův vokál, ale současně také silný důraz na experimentování se zvukem. Výsledek zní jakoby se DEFTONES rozhodli hrát jen ukolébavky a náladové balady, které následně protáhli hodně dlouhou trubkou, jež kompletně zelektrizovala zvuk. Kytary jsou potlačené a uhlazené, ale neustále je někde cítit statická elektřina. Celé je to takové zvláštně uhlazeně neuhlazené, nepříliš hitové, ale vlastně sexy. Hudba, kterou si nepouštějte ve dne. Specifické kouzlo pak má ve chvílích, kdy noční obloha bledne a vy jste ještě nešli spát. Vlastně je to možná přesně dokonalé hudební zachycení tohoto okamžiku.
Zvukovou stránku má na svědomí Shaun Lopez a je zapotřebí mu za tuto kolekci vyseknout poklonu. Moc se mi líbí, jak se jednotlivé skladby plazí v dokonale neučesaných zvucích, které působí až hypnoticky. Vznikl tak velmi náladový elektropop s vlastním velmi neokoukaným a trochu nevypočitatelným obličejem.
Toto album je složeno vlastně ze tří třetin. První třetinou jsou skladby, které se objevily na prvním EP, druhou množinou jsou skladby z druhého EP a třetí pak písně zcela nové. Dohromady pak ale tvoří jeden homogenní celek, který do sebe absorboval ambientní plochy i pasáže, které odkazují k novému materiálu DEFTONES. V každém případě jde o desku, kterou se vyplatí neminout.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.