MATER MONSTIFERA - Hovory sepsané krví (interview s Yvorem)
Jihočeské black metalové uskupení Mater Monstifera má za sebou výborné demo „Sepsáno krví“, kterým na sebe kapela dokázala připoutat značnou pozornost domácích fanoušků této kovové odnože.
Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Jihočeské black metalové uskupení Mater Monstifera má za sebou výborné demo „Sepsáno krví“, kterým na sebe kapela dokázala připoutat značnou pozornost domácích fanoušků této kovové odnože.
Zde jest další nakousnutí z nadcházejícího SR8 – tentokrát CZ klasika. Není jistě třeba tyhle matadory české brutální scény zvlášť představovat… Po delší odmlce se Imperiálové s novou sestavou opět slušně rozjeli… Od melodických kláves v úplných počátcích se nyní dopracovali až k extrémní formě čehosi...
Z hlediska hudebně-hydrologického můžeme finskou kovovou scénu rozdělit na dva tábory. Zatímco nekonečným jezerním plošinám již natrvalo vládnou sekáči Children Of Bodom...
Profanity jsou poněkud nedoceňenou, ač velmi kvalitní kapelou. Po vyslechnutí jejich CD Slaughtering Throughts jsem se rozhodl, že v nejbližším SR se s těmito povedenými Germány objeví pokec (čili vězte...
Není moc daleko doba, kdy dánští Mighty Music vyslali na světlo světa placičku pod názvem Grime, druhé to CD jejich předních koňů Iniquity. Mne už hodně oslovila jejich předešlá deska 5 Across The Eyes...
Manni Schmidt byl kytaristou německých power-metalistů Rage během jejich (alespoň pro mne) nejlepšího období mezi alby Perfect Man a The Missing Link.
Jsou kapely dobré a špatné, známé a neznámé. Důkazem toho, že relativní neznámost nemusí nutně znamenat horší kvalitu jsou brněnští INNER FEAR. Svojí produkcí předčí mnohé známé a uznávané zahraniční spolky a to nevydali (i když již jednou měli) ještě ani jedno řadové album.
Slovenští Lunatic Gods mají na svědomí skvělé (v jejich diskografii již třetí) album The Wilderness. Toto je už nějaký ten pátek venku a proto jsem ihned po zveřejnění recenze na MetalManii neváhal kontaktovat s žádostí o rozhovor frontmana a kytaristu "šílených bohů" Hiraxe.
Ze zcela zištných důvodů – totiž aby se furt neříkalo, že SR je jen death/grind - jsem se uvolil spáchat rozhovor s člověkem, který je zcela nezajímavý...
Předpokládám, že aspoň pár z vás bude znát tuhle pětku holandských metalových veteránů, kteří stále drží svou muziku v starých dobrých metalových kolejích s nádechem thrashe a trochu švédským zvukem.
Bez větších oklik lze říci, že košičtí Nomenmortis jsou známí jako sdružení pod taktovkou vlasatého zarostlého deathmetalového démona jménem Martin Lukáč.
Do světa se probudilo nové dílo, které má na svědomí norská nezařaditelná skupina Source Of Tide. Toto album, jež má název „Blueprints“, je natolik progresivní a zajímavé...
Současní MAYHEM! Hudební géniové posunující hranice black metalu o notný kus dál nebo banda opilců parazitujících na odkazu svých legendárních předchůdců Euronyma a Deada?
Metalová úderka Arch Enemy vždy patřila k těm nejlepším exportním artiklům, které může švédské království nabídnout. Tento rok se navíc přihlásila s dlouho očekávaným albem “Wages Of Sin”...
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.