Při hodnocení předchozího alba "Resident Human" Finů WHEEL jsem se oháněl jmény jako TOOL nebo PORCUPINE TREE. A přestože se vyjmenované vlivy dají najít i na aktuální desce "Charismatic Leaders", WHEEL nestojí na místě a jejich současná tvář nabrala i trochu jiné grimasy. Po formální stránce, myšleno provedení a produkce, se objevuje jisté zhutnění a ostřejší zvuková stránka se projevuje především v okamžicích, kdy se ozve drnčivě razantní modulace. Finové tím dosahují efektu silovějšího zvuku, což kontrastuje s vlastním progresivně pojatým obsahem. Ten se totiž do jisté míry také vyvíjí. Pokud rotující rifové struktury z debutu i zmíněného "Resident Human" často nezapřely vliv Američanů TOOL, na "Charismatic Leaders" už se skupina snaží tyto inspirace schovat do pozadí a WHEEL se pouští do mnohem barevnějších a s trochou nadsázky možná i "art" postupů. Současně ruku v ruce s ostřejší zvukovou formou vyrostly i dravé pasáže tepající v djentové agresi. Chtělo by se teď napsat, že se tím podařilo dosáhnout osobitého a vlastního pojetí, kdyby přece jen občas až moc okatě nevyplouvali na povrch zmínění TOOL.
Nicméně všechny tyto náznaky inspirací a částečné využívání i nepůvodních postupů nic neubírají na faktu, že WHEEL hudbu dělat umí, a ne ledajakou. Jejich kreace dokážou rozproudit krev ostrou energií, což dokazuje výbušný otvírák "Empire", kde se asi nejvíce prosazují ony djentové ambice. James Lascelles dokonce i svůj jinak ladně melodický vokál místy tlačí do hodně silového projevu. Ale Finové umí i až laskavě plout na progrockových plochách plných nálad, což dokazuje třeba závěrečná "The Freeze". A jsou to trochu jiné emoce než nabízelo předchozí album, kde bylo více cítit nervní napětí. Nyní je náladové vyznění otevřené do vzdušné melancholie nebo jde důrazně vpřed, takže je to více kombinace vzteklé agrese s dojímavě laděnými pasážemi. V tomto ohledu dominuje trojlístek skladeb "Porcelain", "Submission" a "Saboteur", kde si nad hravou rytmikou můžeme vychutnat příjemnou melodiku i výraznou rifovačku. Zde našli WHEEL opravdu působivou vlastní tvář.
![WHEEL WHEEL](https://www.metalopolis.net/Files/Articles/Text/2024/text_10336_a17582e0-1e13-43a9-8ae4-786ebb552b90.jpg)
To, že jak jsem již zmínil, je album "Charismatic Leaders" hodně silové a místy důrazné po zvukové stránce, má zřejmě dva důvody. Jednak vlastní koncepci alba, které se tematicky zaměřuje na současnou společenskou situaci, politiku a rostoucí vliv kultu osobnosti. To kdesi kytarista James Lascelles vysvětloval v souvislosti s pro něj nepochopitelnou popularitou Donalda Trumpa. K tomu samozřejmě sedí naštvanější vyznění a snad i proto Lascelles řekl, že chtěli udělat hodně heavy album. Druhý vliv může být produkce a zvukový inženýring, na čemž se podílel i Fredrik Thordendal z MESHUGGAH a uznávaný producent Daniel Bergstrand (IN FLAMES, MESHUGGAH, SOILWORK atd.). Zvuk je tedy silný a důrazný, přesto perfektně ošetřený. A to co nakonec značně zjemňuje celkový pocit je Jamesův vokál, který až na sporadické výjimky ladně klouže v táhlé melodické poloze a svou příjemnou barvou uhlazuje hrany často ostrých rifů, které se tvrdě hrnou vpřed.
Po odchodu baskytaristy Akiho "Conana" Virty zůstali WHEEL jako trio. Nevím kdo nahrával na albu basu, tuto informaci jsem nikde nezachytil, ale samozřejmě nechybí. Stále se jedná o komplexní hudbu s proměnlivě kreativní rytmikou a progresivní kytarovou nadstavbou. Navíc s pestrým zastoupením dravé a útočné složky i jemnější uvolněnosti. Kontrasty mezi djentově dravou "Empire" a progresivně rozdováděnou "Disciple" přímo bijí do uší. Uhlazenější pasáže odvádí skupinu do těch originálnějších forem, samozřejmě pokud se vyvarují zmíněných TOOL manýrů, které mi například právě v úvodu "Disciple" již dost vadí. Ale naštěstí je "Charismatic Leaders" albem pestrým a mnohotvárným. Svým způsobem je to jako na houpačce, ostré výkyvy dramaticky švihají, aby se proměnily v doznívající uvolnění a trocha těch nepůvodních praktik skupina dokáže vynahradit velmi specifickým pojetím kombinace melodiky a důrazu. V tomto ohledu je vrcholem závěrečná "The Freeze", která ve své celkem dlouhé stopáži skrývá to nejlepší z vlastního rukopisu Finů, a je jasným důkazem, že WHEEL prostě hudbu dělat umí. A tečka.