Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Maďari WENDIGO, ktorých som pred časom označil za obrovský objav a ktorým som prorokoval veľkú budúcnosť ma viacnásobne prekvapili a musím priznať, že nie príjemne. Prvé z týchto prekvapení sa odohralo začiatkom roka 2008, keď skupinu opustil bubeník Crow. Druhým prekvapením bolo ohlásené ukončenie činnosti, síce zatiaľ len dočasné, ale predsa len nečakané. Tretím sa nakoniec stal aktuálny album tejto formácie, ktorý WENDIGO dali voľne k stiahnutiu. Ak som WENDIGO predtým chválil za muziku, ktorú naši južní susedia vyprodukovali na debute, prome a EP, tak teraz som na vážkach. WENDIGO hrajú tak isto a na takej istej (vysokej) inštrumentálnej úrovni, snáď až na nového bubeníka, ktorý predsa len kvality predchodcu nedosahuje. Problém „Audio Leash“ vidím v prílišnom sústredení sa na vytvorenie dokonalého produktu, akoby WENDIGO zabudli, že hlavné je zložiť nenudiace a aspoň trochu prekvapivé aranže. Príliš rovnaké skladby, ktoré sa napokon zlievajú do jedného neidentifikovateľného celku, sú toho dôkazom. Aby som ale len nehanil, zaregistroval som aj krásne momenty, melódie a sóla. Žiaľ, je ich príliš málo na dĺžku tejto nahrávky. Možno boli moje očakávania v súvislosti s touto nahrávkou príliš veľké a preto je aj im moje sklamanie priamo úmerné. Pokúsim sa odbremeniť od tejto ťarchy a napísať záverečné hodnotenie.
„Audio Leash“ je priemerná nahrávka klasickej technickej kapely, niekedy označovanej aj za progresívnu (niektorými aj za „koščoprogres“), ktorá neprekročila svoj tieň a ani hranice strednej Európy - čo pri debute WENDIGO hravo zvládali.
Aj napriek tomu ale v našich končinách len ťažko nájdete nejakú lepšiu kapelu z tohto rangu, len neviem, či tento stav niečo vypovedá o WENDIGO alebo skôr celkovo o stredoeurópskej technicko-progresívnej scéne. Perfektné ovládanie nástrojov a super zvuk proste nedokážu vyvážiť prílišnú fádnosť, nevyrovnanosť a nudu. Škoda.
Ať už to s WENDIGO nakonec dopadne jakkoliv, je třeba ocenit, že svoji (možná) labutí píseň dali volně ke stažení. A to nejen v mp3, ale i ve wavech s obalem. Kdyby se totiž "Audio Leash" nemělo vůbec dostat mezi posluchače, byla by to rozhodně škoda. A v čem že je problém aktuální kolekce oproti "Let It Out"? Ať o tom přemýšlím, jak chci, napadá mě jen jakási uniformita materiálu. Po stránce technické totiž Maďarům nelze tradičně vytknout vůbec nic. Pěkný zvuk, čistá instrumentace, příjemný vokál. Jenže celé nám to jaksi splývá. Tempa, harmonie, melodické refrény - všechno je na svém místě, jen jaksi schází jiskra, která by zapálila a člověk si tak mohl říct: "Pecka." Takhle posluchač dostane vyrovnanou desítku skladeb. Dvě z nich vyčnívají - nudná balada "Condemned" v negativním a skvělá závěrečná "Drift" v pozitivním smyslu - zbylá osmička příjemně uplyne, ale nic víc.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.