Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Minulý rok, zhruba v tomto období, došlo na zdejším portálu k poměrně zajímavé diskuzi pod recenzovanou novinkou kytarových alternativistů PLACEBO, ve které mě nejvíce (mile) překvapila skutečnost, že i podobná hudba může najít příznivé přijetí u drsně ošlehaných posluchačů metalu, stejně tak v řadách přísných a protřelých hledačů unikátů – chcete-li jedinců s vytříbeným hudebním vkusem.
Ani ve snu mě nenapadlo, že v tomto rockovém proudu nebude potřeba ani dvanáctiměsíčního cyklu a na světě se objeví materiál, který se k odkazům PLACEBO efektu směle hlásí, ba co více, kvalitativně ho v lecčems i dosti překonává. Vítr k mému podivu vane z chladného a prohibicí zmítaného Finska, kde se většina rockových seskupení jakoby nedokáže vyvázat z chmurných okovů svého těžkého severského údělu.
Ačkoliv se trojice LAPKO zformovala již v roce 1996, tak její první EP „Your Special K.O.” vychází až při letopočtu s dvojku na začátku a trojkou na místě jednotek a je hned další rok následováno první řadovkou. Těžko tady budu chytračit a představovat výzkum a vývoj těchto Finů, protože moje první a jediná zkušenost s jejich tvorbou se váže pouze k recenzovanému albu, pomíjím-li další krátké zvídavé výlety do jejich minulosti, které jsou nabídnuty na obvyklých „útočištích“. Pokud bych se tedy měl dopustit menšího ohlédnutí za materiálem, kterým se kapela prezentovala dříve, a který jsem měl možnost okusit, tak musím říci, že novinkové skladby nejsou tak syrové a je vidět, že na nich svoji mohutnou roli sehrála i vynikající produkce.
Novinka si mě však drží natolik, že momentálně zanechávám širších pokusů hrabajících se v historii k obohacení nebo naopak ke zmírnění intenzity z právě nedávno nabytého pocitu naprosté rockové dokonalosti, kterou zajímavě nazvané album „ A New Bohemia“ přináší skutečně v míře vrchovaté. Nejsme však svědky ničeho zas tak extra výjimečného, než velmi obratného ovládnutí definice rockové podstaty. Suomi trojlístek totiž, neuvěřitlně po celou dobu trvání alba, svižně dodává nefalšovanou hudební pestrost, nepřipitomělou romantickou hitovost, dojemnou melancholiku, vygradované stěny kytarových riffů naplněné naštvanou punkovou dymamikou (narozdíl od slavného Molkova tria), které jsou dohromady stlučené masivními údery úžasně nápaditých paliček a šlapek bicích. V řadě neposlední tolik potřebnou, nelevnou a nedostatkovou chytrou melodiku. Koncepci samozřejmě provází i ne zas tak pomalé srdcerváče jako například „ Please Need Me“, „Grab The Stick“ a „Share Today”, kde exceluje osobitý vokál, který sice odbčas nespoutaného Molka připomene, ale charisma a talentu oblbnout posluchače má na rozdávání. Marně se snažím na tomto přesladkém dortíku, jenž zdobí deset jasně zářících svíček, najít nějakou kyselou třešinku a při vzpomínce na ostatní se musím nutit, abych aspoň zmínil nějakou nejtotálnější šlehu. Ale dobře - „Horse And Crow”. Nabroušená skladba s naléhavým zpěvem a ještě naléhavěji vystavěnými kytarovými motivy, která v plné kráse potírá vše, co je zmiňováno výše, navíc proložené jednoduchými (avšak efektivními) vsuvkami klavíru.
Panové od tisíce jezer mě touto neuvěřitelnou kolekcí velmi příjemně šokovali, stejně tak neskrytě dojali, jako dlouhou předtím v tomto ranku nikdo.
1. I Don’t Even Kill
2. King & Queen
3. I Shot The Sheriff
4. A New Bohemia
5. Summer Nights
6. Horse And Crow
7. Please Need Me
8. Grab The Stick
9. Kiss ‘n’ Cry
10. Share Today
Diskografie
ΓΟΛΕ (2012) A New Bohemia (2010) Young Desire (2007) Scandal (2006) The Arms (2004)
DALŠÍ INFORMACE
Vydáno: 2010 Vydavatel: Fullsteam Records Stopáž: 42:52
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.