Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Sú „shows“, väčšie halové koncerty, tie menšie klubové a tie najmenšie, keď máte pocit, že vám kapela prišla hrať do obývačky. Koncert ÆTHENOR, deň po očistci v hlavnej role so SWANS, patril k tým posledným. Kuriózne turné – štart a vyzdvihnutie dodávky v Prahe, pit-stop vo Viedni a sedem koncertov v Taliansku – utrpelo marketingovú ranu po odrieknutí účasti Garma z ULVER, no ÆTHENOR beztak vždy boli projektom Daniela O´Sullivana (o.i. GUAPO) a Stephena O´Malleyho (SUNN O))) a ďalšie). Dvoch stálych členov doplnil (a iné vyznienie vďaka dominantným bicím priniesol) Steve Noble, ktorého priezvisko je dokonalý nomen omen. Na ploche trištvrtehodiny odohrali – hneď potom, ako si Daniel O´Sullivan rozbalil kindervajce, stabilnú položku rideru – tri improvizované skladby podobnej štruktúry, miešajúce O´Sullivanov zefektovaný vokál a klávesy, Nobleho bubenícky ekvilibrizmus a O´Malleyho gitarový podkres. Intenzita sa prelievala (do veľkej miery závisiac od toho, aké paličky práve držal Noble v ruke) od ambientného ticha až po hlukové finále. ÆTHENOR potvrdili, že sú tak trochu „kapelou pre nikoho“, i keď z plejády projektov s účasťou marketingovo vďačnej postavy O´Malleyho patria spolu s KTL k najzaujímavejším. Napriek improvizovanej podstate zovretý a príjemne plynúci koncert si tých pár osôb na oboch strán hrany pódia užilo – ÆTHENOR však aj po štyroch albumoch ostávajú „len“ tipom pre hľadačov trochu inej hudby.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.