Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Na stránkach Metalopolisu sa hip-hopu venujeme iba rekreačne. Celkom určite to ale nesúvisí s tým, že by sa v tomto žánri dialo pramálo zaujímavého; stačí si vypočuť najnovšie radovky od SHABAZZ PALACES alebo DEATH GRIPS. Prvá si získala pozornosť kritikov pre svoju experimentálnu povahu, druhá aj pre nebývalú živočísnosť. A hoci v oboch prípadoch platí, že ešte stále je čo zlepšovať, často sa hovorí, že oba spolky priniesli niečo, čo tu ešte nebolo. Pozvánka do vyšších kruhov na seba nenechala dlho čakať.
Hip-hopový album roka
Blondiak Astronautalis vystupuje navonok civilnejšie, nenápadnejšie a hlavne - dokáže osloviť aj mimožánrové publikum. Nových fanúšikov získava viac poctivým koncertovaním ako cez médiá a akékoľvek výstrednosti by ste v jeho prejave hľadali len ťažko. „Nemali sme inú možnosť, ako nasadnúť do auta, dobrovoľne hladovať a pri spievaní vypľúvať aj pľúca, až kým sa ľudia nezačali zaujímať, že sme na iTunes,“ hovorí o ceste za kariérou.
Na jedno však zabudol: bez kvalitnej hudby by všetka jeho námaha vyšla nazmar. A práve tu treba zdôrazniť, že pokiaľ ide o výsledný dojem a záživnosť počúvania, poráža „This Is Our Science“ oba zmieňované novátorské pokusy, nech už je ich prínos pre scénu akýkoľvek. Priznávam, o mojom osobnom kandidátovi na hip-hopovú dosku roka nerozhodla žiadna progresivita. Znova zvíťazila obyčajná chémia.
Od osvietenstva k súkromnému životu
Pri bližšom pohľade na raperovu tvorbu treba mať na pamäti jeho cestovateľskú povahu: ako človek miluje zmeny a často prezlieka kabáty. V praxi to znamená, že v textovej zložke sa prelínajú rýmy z osobného života aj milo prikrášlené príbehy o vedcoch z čias osvietenstva. Ukryté paralely často objavíte až pri opakovanom počúvaní.
Rozlietanosťou je samozrejme poznačená aj hudba. Vkusné rapové texty naťahuje Astronautalis v melodické popevky, pre dramatický efekt pridáva vrstvy gitár, bicích a syntetizátorov, pričom zachádza až niekam k indie rocku, a nebojí sa ani obnosených šiat Toma Waitsa („Holy Water“), ani štylizácie do obyčajnej popovej polohy. Rapovanie sa chváli samo.
Dôležitým bodom je, že všetky zmeny prebiehajú nenásilne. Ak sa nechcete v albume vyložene vŕtať, nepotrebujete si ich všímať okamžite. Podstatnejšie sú jednotlivé nálady a vôbec množstvo sršiaceho nadšenia, ktoré všetky kontrasty zväzuje do hladko plynúceho celku. Druhou stranou mince sú azda len (a práve preto) nenápadné šedé myšky, ukryté medzi rozpínavými hitovkami. Aj z nich sa ale časom vyprofiluje niekoľko favoritov. Za príklad nech poslúžia druhá "This Is Our Science" a štvrtá "Measure The Globe".
Nevtieravé hitovky
Hoci jeho pesničkárstvo prekypuje nadšením, nikdy neskĺzne k presladenej naivite. A to isté platí aj o pripadnej podliezavosti: bez ohľadu na ambície, Astronautalis nie je žiadnou hviezdou, snažiacou sa upútať pozornosť okamžite a za každú cenu. Dokonca aj v prípade hitových skladieb („The River, The Woods“ alebo „Dimitri Mendeleev“) si udržiava odstup a neminie všetok arzenál hneď pri prvom použití.
„Mám rád nahrávky, ktoré sa ti nezavesia na nos hneď pri prvom počúvaní,“ priznáva raper v rozhovore a mieri aj do vlastných radov. Je to tak, album má čo odhaľovať predovšetkým pri viacnásobnom stretávaní – či už sú to ukryté slovné hračky, nuansy oduševneného prejavu alebo zákutia inštrumentácie. A aj vďaka zdravej minutáži sa k nemu budete radi vracať. Obzvlášť, keď jeho sila rastie s každým ďalším vypočutím.
Najlepšie skladby: „The River, The Woods“, „This Is Our Science“, „Dimitri Mendeleev“, „Lift The Curse“
1. The River, The Woods
2. This Is Our Science
3. Thomas Jefferson
4. Measure The Globe
5. Dimitri Mendeleev
6. Midday Moon
7. Contrails
8. Holy Water
9. Secrets On Our Lips
10. Lift The Curse
11. One For The Money
Diskografie
This Is Our Science (2011) Pomegranate (2008) You & Yer Good Ideas (2007) The Mighty Ocean & Nine Dark Theaters (2006)
DALŠÍ INFORMACE
Vydáno: 2011 Vydavatel: Fake Four Inc. Stopáž: 37:36
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.