Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Marylandští rockeři CLUTCH si více než dvě desetiletí drží velmi solidní skladatelskou formu. Začátkem letošního roku do jejich diskografie přibyla další řadová deska. Pojďme tedy prozkoumat, zda-li si Američané, i na podesáté, udrželi status kapely, která své fanoušky sice těžko překvapí, ale téměř zaručeně nezklame.
Po názvem „Earth Rocker“ se v první řadě honosí veškeré standardní ctnosti souboru. Těmi jsou především dosti hrubě (až stoner-rockově) laděné kytary, patřičně dohušťované rytmickou sekcí a pekelným přednesem frotmana Neila Fallona (viz. hned titulní a po čertech hutný vál). Jedním z nejvýraznějších rysů nové kolekce je značné kladení důrazu na přímočařejší a daleko agresivnější vyznění, než tomu bylo zvykem v minulosti.
Hlavně v první polovině se novinka opravdu valí jako mohutná vlna nukleárního výbuchu, jež nekompromisně smete vše co je jí připlete do cesty. Samozřejmě se nezapomíná na houpavou melodiku, táhlé a pořádně výživné kytarové vyhrávky („Mr. Freedom“). Kapele navíc nedělá nejmenší problém sepsat chytlavou hitovku, orámovanou pěkně skočným refrénem. Jako jednu z mnoha budu jmenovat úžasnou pecku „Crucial Velocity“, o které si troufám říci, že se stane jednou z nejpovedenějších rockových skladeb letošní sezóny.
Přestože si CLUTCH stále drhnou tu svojí písničku, tak rozhodně nenudí. Právě naopak, působí neustále hodně svěže a kolikrát svým specifickým způsobem i neotřele. Tajemství tkví v tom, že umí navodit čistokrevné rockové „retro“ napětí a toto dokáží s minimem prostředků (stejně jako tomu bylo na předchůdci, i tady nevyužívají klávesy) příkladně stupňovat. Kapele se nadmíru daří předkládat živelný kytarový riffing doprovázený vydatnými porcemi přitažlivých sólíček, obzvláštně pak v rychlejších flácích, jakými jsou svištící uragány „Unto The Breach“, „Cyborg Bette“ nebo „D.C. Sound Attack!“, jež je navíc příhodně vyšperkovaná foukací harmonikou.
Dvojce pomalejších skladeb („The Face“) zase nepostrádá, i díky Fallonovu vyprávění („Gone Cold“), pro CLUTCH tolik charakteristickou příjemnou táhlost, známou z jejich prvopočáteční tvorby. Kapela tyto dvě položky chytře umístnila přesně do středu rozpisky, protože si včas a správně uvědomila, že by přetrvávající a drtivá intenzita první pětice mohla mít zničující efekt pro další vývoj opusu. Posluchače tak připravuje na druhou hudebně rozvážnější polovinu. Na té se nedá nevyzdvihnout fantasticky rozjímavá, na středním tempu vystavěná „Oh, Isabella“, jež opět dokáže vykládat vysoké kytarové karty. Jedná se v podstatě o nejvýpravnější a po hudební stránce jednu nejrozmanitějších skladeb, jejíž stopáž však zabírá něco málo přes pět minut, tudíž i zde máme malý důkaz o současném skladatelsky střídmějším a syrovějším, nikoliv však jednotvárném, směřování kvarteta.
„Earth Rocker“ je zkrátka vyzrálá, strhující, avšak nekomplikovaná rocková deska, ze které především sálá hudební nadšení, radost, ale i notná dávka životního nadhledu (viz. i textová složka). Její tvůrci, sympatičtí týpci, s více než čtyřiceti křížky na krku přesně vědí jaká je jejich pozice a tržní potenciál a určitě nemají žádné ambice se někam přílišně tlačit (deska opět vychází na jejich labelu Weathermaker Music). Chtělo by se říci, že pánové z CLUTCH nahráli album přímo úměrné svému věku, ze kterého čiší vyrovnanost, zkušenost, přetrvávající odhodlání a síla.
1. Earth Rocker
2. Crucial Velocity
3. Mr. Freedom
4. D.C. Sound Attack!
5. Unto The Breach
6. Gone Cold
7. The Face
8. Book, Saddle, & Go
9. Cyborg Bette
10. Oh, Isabella
11. The Wolf Man Kindly Requests…
Diskografie
Sunrise On Slaughter Beach (2022) Book Of Bad Decisions (2018) Psychic Warfare (2015) Earth Rocker (2013) Strange Cousins From The West (2009) From Beale Street To Oblivion (2007) Pitchfork & Lost Needles (2005) Robot Hive / Exodus (2005) Blast Tyrant (2004) Slow Hole To China (Rare and Unreleased) (2003) Live At The Googolplex (2002) Pure Rock Fury (2001) Jam Room (1999) Pitchfork (CD reedice) (1999) The Elephant Riders (1998) Impetus EP (1997) Clutch (1995) Transnational Speedway League: Anthems, Anecdotes & Undeniable Truths (1993) Passive Restraints EP (1992) Pitchfork 7'' (1991)
DALŠÍ INFORMACE
Datum vydání: Pátek, 15. března 2013 Vydavatel: Weathermaker Music Stopáž: 44:21
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.