Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
David Eugene Edwards je tým človekom, ktorého si chcete vypočuť na pravidelnej báze. Bez ohľadu na vaše spirituálne preferencie sa totiž pri jeho hudbe cítite tak, ako sa musí cítiť kresťan, keď sa dodatočne zúčastní omše, ktorú nestihol v nedeľu. Čo na tom, že skvelé texty častokrát nevnímate alebo sú príliš metaforické! Počúvať WOVEN HAND je ako dosiahnuť zmierenie s vyššími silami.
„Refractory Obdurate“ nebol zlý album. Keď však prvé sekundy novinky patria bzučiacej gitare a rýchlemu klusu bicích, aby všetko preťal výkrik „Run! Run brave, run!“, je to ako keď astmatik plným nosom naberie čerstvý horský vzduch. Umiestniť hneď za ňu zhúlenú, v zjavnom poblúznení zloženú „Swaying Reed“ je zasa perfektná dramaturgia, ktorú si náročnejší poslucháč môže užiť rovnako ako skladby samotné.
Edwards urobil za predošlým tak trochu rozpačitejším albumom čiaru. Nielen po zvukovej stránke sa „Star Treatment“ smelo môže porovnávať s „The Laughing Stalk“. Myslím, že z pohľadu celkovej koherentnosti ho aj prevyšuje. Neobsahuje totiž výplne ako bola napríklad „As Wool“ alebo minule „Salome“. Z novodobej „tvrdej“ éry WOVEN HAND je „Star Treatment“ zatiaľ jediný, ktorý si vypočujem bez preskakovania skladieb a s chuťou aj viackrát. A to je suverénne najdlhší.
Potešiteľnou a s otvorenou náručou vítanou „novinkou“ je zanechanie experimentov s efektovým mikrofónom a absolútny návrat k čistote a bezprostrednosti toho klasického. Akoby „Evženovi“ pri triezvom zhodnotení nového materiálu podrástlo sebavedomie a snáď usúdil, že s tak silným arzenálom je skrývanie sa za barikády efektov zbytočné. Užívajme si jeho jedinečný neskreslený hlas, kým ho to opäť nepustí. Prirodzenosť nateraz zvíťazila.
Nedá sa pritom povedať, že by hral na istotu – mantrická exotika „Crook And Flail“ a predovšetkým marihuanová neuchopiteľná ťažoba „Swaying Reed“ zanechávajú tak potrebný dojem skladateľského posunu a hlavne chuti začať znovu experimentovať s obsahom, nie iba s formou.
Keď aj necháme stranou takéto inteleguánsky - akademické reči všetkých, ktorí vyložene chcú ísť hlboko pod povrch, „Star Treatment“ vie byť zaujímavý aj pre prvú signálnu sústavu. Samozrejme, aj tu je bariérou (ne)schopnosť okoloidúceho vžiť sa do rockového étosu. Tá rozhoduje, či dynamické („Come Brave“, „Hired Hand“), podmanivé a sugestívne („Go Ye Light“, „Five By Five“) exempláre tej najlepšej denverskej americany zapôsobia pozitívne.
S potešením zisťujem, že jediná skladba tu nie je nadbytočná a každá časom odhalí, čím si miesto na novinke zaslúžila. Tklivá balada „The Quiver“, v druhej časti meniaca sa na pravú rock´n´rollovú divočinu poháňanú tribalovo cválajúcimi bicími. Nenápadný marš „All The Waves“ so záverečným extatickým gitarovým väzbením, pozitivistická „Golden Blossom“ zasa najviac pripomína oslobodzujúce svitanie po dlhej nočnej more.
„Star Treatment“ je viac než len ďalším albumom WOVEN HAND, a teda lepší, než predošlá nedotiahnutá a nevyvážená nahrávka. Edwardsovi tvrdší, zemitejší prejav v posledných rokoch chutí. Ak nachádza potrebné suroviny, vody mu stačí len málo. Vývar sa zmenil na chutný krém, ktorý zasýti. Predovšetkým skvelým pocitom z hodnotne stráveného času nad touto necelou hodinkou hudby.
1. Come Brave
2. Swaying Reed
3. The Hired Hand
4. Crystal Palace
5. Crook And Flail
6. The Quiver
7. All Your Waves
8. Golden Blossom
9. Go Ye Light
10. Five By Five
11. Low Twelve
Diskografie
Refractory Obdurate (2014) The Laughing Stalk (2012) Live At Roepaen (DVD) (2012) Black Of The Ink (EP + kniha) (2011) The Threshingfloor (2010) Ten Stones (2008) Puur (soundtrack) (2006) Mosaic (2006) Consider The Birds (2004) Blush Music (soundtrack) (2003) Woven Hand (2002)
DALŠÍ INFORMACE
Vydáno: 2016 Vydavatel: Glitterhouse Records Stopáž: 53:49
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.