Ak niekto pri pohľade na názov albumu zajasal, že fínsky milovník Ville Valo má niečo nové, nech stlmí nadšenie a pozrie sa lepšie na logo. Je tam síce I aj M, to druhé však až dvakrát a k tomu ešte niekoľko ďalších písmen. Prinajmenšom odrastenejšej generácii nielen domáceho extrémneho búšenia názov EMBOLISM čo – to hovorí a mladším možno na začiatok povedať toľko, že títo chalani z Kanianky patrili na prelome tisícročí k veľmi aktívnym pojmom slovenského grind coru.
Známi boli nielen D.I.Y. nadšením, ktoré im vyrobilo rozsiahlu diskografiu (neoficiálnych položiek obsahuje viac než oficiálnych) vrátane split pásky s kultovými AGATHOCLES, ale tiež divokou šou, pri ktorej bývalý frontman Kraken neváhal vypáliť na pódium napríklad aj v decentnom dámskom kostýme, to všetko dlho predtým, než sa ľudia na akciách typu OEF prestali pozastavovať nad kadejakými pozoruhodnými (ne)oblečkami.
![EMBOLISM EMBOLISM](https://www.metalopolis.net/Files/Articles/Text/2018/text_8745_fcab41f3-ca78-4af7-8be3-95e584fc21c4.jpg)
Pretože EMBOLISM neboli hudobne žiadna na improvizovanom hluku postavená beznádej, prvého albumu sa ujali žilinskí Erebos a znel na ňom dobovo nazvučený grind, smerujúci často až ku gore v štýle HAEMORRHAGE, s nejakými tými skreslenými vokálmi, mokvavými riffmi, náklepmi, ale aj občasnými vyhrávkami postavenými na motívoch v škále od punku snáď až po ľudovky. Tieto fóry na druhom albume, vydanom v časoch, keď už sa z Erebos stali Forensick, išli bokom a „Mindchaos“ predstavuje vyzretejšiu a o dosť beštiálnejšiu tvár kapely.
Extrémnosť tu občas dosahuje až úroveň totálnych zúrivcov typu ARSEDESTROYER a ktovie, ako by to pokračovalo ďalej, keby skupinu na skoro desať rokov neodstavili rôzne veci od zmien v zostave po nutnosť začať v živote aj s niečím vážnejším ako je zabávanie sa hraním grind coru. Niektorí členovia sa hudbe venovali v iných projektoch, bratia Kotríkovci však nakoniec EMBOLISM reaktivovali a tretí album z roku 2013 bol návratom, ktorý ukázal, že v grind core stále majú čo povedať a hlavne nevytuhli v starých časoch. Agresívny, brutálny a kvalitne zahraný náklep s hutným zvukom na úrovni doby na scéne potešil a ukázal silný potenciál aj do budúcnosti.
Ten sa v lete tohto roku zhmotnil u Slovak Metal Army v podobe albumu „Love Existence“, kolekcii dvanástich skladieb, ktoré prehrmia a presvištia necelou polhodinou hracieho času. Drvivý, priamočiary a náklepový grind s ťažkým a ostrým metalovým zvukom, kvalitnými (a sympaticky zosnímanými) bicími, útočné, agresívne gitary, na rozdiel od čias spred skoro 20 rokov bez nejakých „fórov“, všetko je akési vážnejšie, dôrazné, napriek tomu živé a chytľavé. Skladateľsky je „Love Existence“ naozaj vybrúsená hudba, kompaktná, ortodoxná v tom zmysle, že je tu v podstate čistý, vyzretý, hudobnícky hodnotný grind. Extrém ako má byť, pritom nejde o žiadny chaotický bordel, skôr organizovaný výbuch, do ktorého sú zapracované kvalitné grindové hrdelné neľudskosti v niekoľkých polohách a s dobrým frázovaním. To na vydarenú žánrovku úplne stačí.