Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Tom Holland velmi výrazně zazářil coby nejnovější Spiderman a možná i to ho vede k tomu, aby zkoušel úplně jiné filmové polohy. Chápu, že jedné z největších hvězd současného Marvel Universa nemusí být úplně příjemné to, že si ho většina lidí spojuje jen s jednou filmovou rolí. Pro hodně lidí je prostě ten „kluk, co hraje Spidermana“. Bohužel se mu nedaří najít roli, která by pavoučího muže trumfla. Nepodařilo se to v dramatu „Ďábel“, troufám si tvrdit, že se tak nestane ani v rozporuplně přijímaném sci-fi „Chaos Walking“ a bohužel to nedopadlo ani ve filmu „Cherry“. A to zdaleka ne proto, že by to byl špatný film.
„Cherry“ je více jak dvouhodinový mamut, kterému vdechla tvar částečně autobiografická kniha Nico Walkera, kterou napsal ve vězení. Zajímavé na něm je to, že v režijní židli usedli bratři Russoové, kteří stojí za vyvrcholením Marvel filmů v podobě obou posledních dílů „Avengers“. I u této režisérské dvojice mám vlastně podobný pocit, jako z Toma Hollanda. Russoovci naprosto zazářili ve finále největšího superhrdinského počinu posledního století a teď jako by chtěli světu dokázat, že mají i na to ukout film, v němž nebudou hlavní roli hrát superhrdinové v pestrobarevných pláštících. Výsledkem je film, co má obrovské ambice, ale v honu za nimi stále zakopává. Jakoby se Russoovci snažili všechny kolem přesvědčit, že zvládnou natočit film, který bude hlubší a umělečtější, než cokoli jiného z jejich portfolia, ale ta touha docílit kýženého cíle za každou cenu tomu nepřispívá.
„Cherry“ sleduje mladého muže z Ohia na jeho cestě životem. Od studentských let a jeho „felení“ s kámoši k první velké lásce, která ho v krizový okamžik dovádí do armády. Výcvik v armádě ho vede do války. Válka ho vede k psychickým problémům. Psychické problémy ho vedou k drogám. Drogy ke zločinu. Díky tomu se „Cherry“ ve svém více jak dlouhodinovém průběhu chová jako chameleon. Mění styl i žánr od studentského dramatu přes část tvrdého výcviku až po nejpovedenější střed, ve kterém je Tom Holland nasazen ve vojenské akci, v níž získá slušnou porci psychickým traumat. Pak už jde z kopce nejen jeho život, ale i záživnost filmu, rozpouštějící se ve feťácko-zločineckém oparu.
Osudovou lásku pak hraje Caira Bravo, která i přes to, že je jí dvacet čtyři, má příliš dětskou tvář na to, aby si do žil prala jehly. Tohle bude asi jen můj problém, ale nějak mi to u ní vadilo víc, než u všech ostatních narko-teenage filmů. Chemie i motivace k chování hlavní dvojice mi velmi často nedává smysl nebo mi přijde až příliš jalová. Ta zásadní rozhodnutí, která zavedou hlavní postavu do armády, mi stále vrtají v hlavě, protože mi je žádná scéna ve filmu nedokázala tak úplně nasvítit. A to i přes to, že Tom Holland mnoho scén vysvětluje ironickým voiceoverem, komentujícím jednotlivé scény.
„Cherry“ se snaží být vším a není pořádně ničím. Film projde několika žánry a já celkem chápu, že je to nevyhnutelné, protože to Nico Walker zřejmě i tak prožil. Výsledek kolem vás tak lehce proplyne a nic nezanechá. Pokud chcete vidět film o závislostech, jsou jiné a lepší. Pokud chcete viděl film o posttraumatické stresové poruše, kterou si někdo přinese z války, jsou jiné a lepší. A stejně tak filmy o vylupování bank. „Cherry“ trochu působí jako příliš ambiciózní slepenec několika filmů dohromady. Po té formální stránce je vše v pořádku. Výprava, masky, akční scény s jistou dávkou napětí. To funguje. Tom Holland zhubnul třináct kilogramů, aby mohl hrát zfetovanou trosku. K tomu respekt. Jediná zpráva, kterou ale zatím poslední film bratrů Russooů světu dává, je ta, že by se měli vrátit k marveláckým eposům, protože ty jim jdou o poznání lépe. Zde zanechali jen lehce nadprůměrné drama. Ale i to se v té současné filmové mizérii počítá.
Bratři Russové natočili po Avengers válečnicko-feťácké drama... přes všechnu snahu a ambice je však zřejmé, že superhrdinské eposy jim jdou mnohem lépe.
6,5 / 10
DALŠÍ INFORMACE
USA, 2021, 142 min
Režie: Anthony Russo, Joe Russo Předloha: Nico Walker (kniha) Scénář: Angela Russo-Otstot, Jessica Goldberg Kamera: Newton Thomas Sigel Hudba: Henry Jackman Hrají: Tom Holland, Ciara Bravo, Jack Reynor, Michael Rispoli, Jeffrey Wahlberg, Forrest Goodluck, Michael Gandolfini, Suhail Aldabbach, Daniel R. Hill, Fionn O'Shea, Kaine Zajaz, Ann Russo, Thomas Lennon, Theo Barklem-Biggs, Pooch Hall, Jose Pablo Cantillo, Damon Wayans Jr., Kristopher Wente, Adam Long, Liam Garrigan, Frank Blake, Kelli Berglund, Joe Russo, Tamara Austin, Alison Lani, Ricky Wayne, Melissa DuPrey, Jamie Brewer, Anna Colwell, Bobby Schofield, Presciliana Esparolini, Nelson Bonilla, Nicole Forester, Harry Holland Producenti: Joe Russo, Anthony Russo, Mike Larocca, Jonathan Gray Střih: Jeff Groth Scénografie: Philip Ivey, Adam Willis (set dekoratér)
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.