Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Čo majú trutnovskí thrasheri nového od „About Us Without Us“ spred troch rokov? Predovšetkým zmenili polovicu zostavy a vydali nový album. „Digitotality“ už nahrávala nová rytmická sekcia, basgitarista Aleš účinkuje aj v česko-amerických FINAL FLAG, bubeník Tomáš v OKULT a PIT FULL DEATH, kde by malo ísť o death, resp. thrash/death metal. Ak sa táto zmena na hudbe a zvuku kapely nejako odzrkadlila, tak jedine k ešte lepšiemu.
V porovnaní s minulým albumom časový rozsah narástol o sedem minút, počet skladieb poklesol o jednu, dá sa teda povedať, že hudobníci sa rozhodli vyjadriť o čosi kvetnatejšie a tak v predposlednej inštrumentálke „Oumuamua“ (pred pár rokmi Slnečnou sústavou odniekiaľ z neznáma šikmo preletelo zvláštne podlhovasté kozmické teleso, podozrievané aj z toho, že by nemuselo byť len nejakým ďalším asteroidom, ale už je to jedno, je ďaleko) prekračujú deväť minút a záverečná vec má štedrých osem. Napriek tomu je jedna aj druhá veľmi metalového rázu, prvá uprednostňuje stredné dôrazné tempo a pôsobivé harmónie, nechýba „vesmírna“ melodická pasáž, ktorá na pár sekúnd pripomenie dokonca HAWKWIND, druhá je v zásade nárez s atmosférou a inštrumentálnym zakončením.
Celkovo EXORCIZPHOBIA rozvíjajú svoj thrash metal amerického štýlu 80. až 90. rokov, obohatený o prvky crossoveru či HC. Patrí sa uviesť, že české kvarteto má tento žáner zmáknutý na úrovni krajiny pôvodu, toto nie je žiadna upachtená kópia či neohrabaná napodobnenina. Naopak je to v pohode liga starých majstrov, nad ktorými po zvukovej stránke hádam aj víťazí, znenie z vychyteného Davosu je vskutku vydarené, výrazné, nabrúsené a plné. Veľmi energická a chytľavá hudba, ktorá vie v pravý čas agresívne zaútočiť i melodicky odľahčiť, síce tentokrát na mnohých miestach vyznieva až ako pocta starým ANTHRAX, nech už ide o spev alebo komponovanie a údernú melodickosť, ale je pravda, že ak by s týmito kusmi prišli newyorskí titani, boli by chválení a tak si pochvalu zaslúžia aj v Trutnove.
Občas mi pri počúvaní „Digitotality“ prídu na um aj spolky ako HEATHEN a celkovo treba oceniť variabilnosť materiálu, vyslovene výpraskové pasáže kapele idú takisto ako ich skĺbenie s náladovými vyhrávkami. Texty idú v línii starej školy, komentujú prevažne spoločnosť, myslenie, chamtivosť, stádovitosť a neistotu či pocit „sme ovládaní“, občas to vyznie ako klišé „ok, máme problém, po x-tý krát sme o ňom hnevlivo pohovorili, čo ďalej?“, inde zase „tu je to ako zbierka šokujúcich odhalení zo sociálnych sietí“, ale koľko ľudí, toľko pohľadov na vec. S textovým obsahom ide ruka v ruke pekne vypracovaný dystopicko-futuristický obal, vydarený aj s citom pre využitie na metalové ošatenie.
1. Desires of the Flesh
2. Corporate Dance
3. Digitotality
4. Profit at All Cost
5. Correct Opinions
6. Ancient Deception
7. Oumuamua
8. Perception Is the Key
Diskografie
Spiritual Exodus (2023) Live at 007 (živák) (2022) Friend of Lunacy (EP) (2021) Digitotality (2020) About Us Without Us (2018) Exorcizphobia / Catastrofy / Kaar (split) (2016) Lahar / Exorcizphobia (split) (2013) Something Is Wrong (2012) Remains of Early Years (živák) (2009) Disease Inside (EP) (2009)
DALŠÍ INFORMACE
Vydáno: 2020 Vydavatel: Support Underground Stopáž: 42:23
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.