Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Dvě předchozí desky „Rust“ a „No Comfort“ se pro mě zapsaly tučných písmem do dějin soutoku stoner metalu a doomu. Očekávání od v pořadí již pátého alba, tak byla značná. Předpokládat, že od „Your Time To Shine“ dostaneme něco výrazně jiného, by bylo bláhové. K MONOLORD si jdu pro poctivý kus zatěžkaného řemesla, které staví silné melodie na chlupatých, hutných kytarách a táhlých vokálech. I tak si dovolím tvrdit, že nejsou jen další ve stále širším zástupu kapel, které staví na hlomozných, umolousaných riffech a atmosféře.
Na novince MONOLORD kličkují mezi neotesanými dunivými kytarovými hradbami a odlehčenou melodickou rockovostí, kterou celé album získává navzdory žánru celkem svěží vzdušnost. Odklánějí se tím od monolitů, které reprezentují SLEEP nebo ELECTRIC WIZARD, jsou o něco málo otevřenější i pro posluchače mimo stylově jasně vymezené teritorium.
Ostatně tuto linku lze sledovat už delší dobu. První desky byly mnohem temnější a dusnější. Nyní k tomuto období odkazuje hlavně skladba „I'll Be Damned“, která je hrubá a nekompromisní, stejně jako předrelapsovská éra kapely. Měkčí a experimentálnější skladby dávají celému albu ale i jiné odstíny a právě díky nim je celá kolekce mnohem mainstreamovější. Několikrát jsem si vzpomněl na opojnou atmosféru alba „Forgotten Days“ od doomrockerů PALLBEARER. I tady je cítit spojitost vedoucí až někam z OZZYMU.
Dá se tedy konstatovat, že MONOLORD měknou, ale není to dle mého špatně. Celkem přirozeně vplouvají do vod, kde si osahávají psychedelické a hypnoticky repetitivní postupy, jež se jim daří vetkat do fuzzmetalových monolitů. Už jen těžko byste hádali, že tu kapelu mimo jiné tvoří někdejší členové tak extrémní kapely, jakou jsou ROTTEN SOUND.
Když se vrátím ke dvěma předchozím deskám, tak jejich kvality se přeskočit nepodařilo. Je to ale jen tím, že zejména „No Comfort“ bylo velmi podařené žánrové album. „Your Time To Shine“ nemá tak silná místa, i přes to mě nejnovější deska göteborgské továrny na vyprahlé riffy stále nutíse k ní pravidelně vracet.
MONOLORD přirozeně vplouvají do vod, kde si osahávají psychedelické a hypnoticky repetitivní postupy, které se jim daří vetkat do fuzzmetalových monolitů.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.