Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Baskický mlyn na mäso, také, ktoré ešte rozhadzuje končatinami, snaží sa voľačo vysvetliť a prípadne sa (neúspešne) doprosiť milosti, melie od roku 1997 a zreje ako ten sardínsky syr, čo sa nesmie vyvážať a je vlastne aj neveľmi bezpečné zjesť ho. S dlhohrajúcim albumom je tu piatykrát, už druhý raz u New Standard Elite, vydavateľstva, ktoré zbiera tie vôbec najohavnejšie BDM spolky. Kto ide do deathmetalových krajností, podzemného znenia a vie, že brutalita je zákon, ten má šancu, že bude vydaný tu. CEREBRAL EFFUSION sú príkladom presne tohto prístupu a navyše potvrdzujú fakt, že na hranie takéhoto materiálu musí byť hráčska i skladateľská šikovnosť nemalá.
Sedemskladbové albumy sa u nich zrejme stali tradíciou, „Ominous Flesh Discipline“ je tretím v poradí. Kosme (vokály, basgitara), Pe (gitary, sprievodné vokály), Jabo (gitary) a Eihar (bicie) niečo namlátia za necelé štyri minúty, niečo iné za skoro šesť a vždy je to elitná zhudobnená brutalita. Náklepové besnenie s trochou slammingu, duniace gitary pália pod tlakom kvantá tónov za minútu, nikde žiadne trilkovanie ani nič podobného, tu je to všetko o drvivých riffoch, ponurých harmóniách a zlovestnej atmosfére. Týmto prístupom CEREBRAL EFFUSION môžu pripomínať ortodoxne surové časy DEEDS OF FLESH, ktorí sa takisto temným vyznením líšili od mnohých kolegov. Vokály sú prevažne grgačky a výlevky, pre niekoho „toto už je moc a celé je to zlé a iba smiešne“, iný na tento názor povie „vieš o tom pibinu baču, toto je úplne presný BDM“. Hlboké zastreté znenie, mierne vytiahnutý vokál, bicie ako keď vrece s kosťami skopnete dole schodmi do hnusnej hlbokej kobky, občas korenie v podobe krátkej hororovej „náladovky“, hudobný obraz sveta, o ktorom dúfate, že sa skutočnosťou nestane.
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.