Metalopolis již 20 let pravidelně přináší informace a články převážně související s metalovou hudbou. Často však zavítáme i do jiných než metalových anebo vůbec hudebních oblastí a nezřídka tak nabízíme i obsah mimo hlavní záběr našeho webového magazínu.
Výpověď o bolesti, ztrátě a beznaději, stýskání si nad omezeností lidských možností a nekonečné hledání východiska ze situací, které život nekompromisně staví do cesty. To vše ještě s dávkou jižanských specifik a mysticismu vždy bylo a stále je v hudbě texaských OCEANS OF SLUMBER. Stylově se však skupina snaží stále více vymaňovat z metalového korzetu, který zjevně svazoval a škrtil skrytou invenci zpěvačky Cammie Gilbert. Ta od svého nástupu do sestavy (od druhé desky "Winter") postupně převzala dominantní postavení. Současná tvář skupiny se tak plně spoléhá na její působivý hlas, bezvadný projev a maximální procítěnost, kterou do svých vokálů investuje. Dobber Beverly jako hlavní tvůrce hudby se tomu přizpůsobil nejen proto, že Cammie je jeho žena, ale i díky tomu, že jak sám říká, když chce dělat metalovou hudbu, může ji dělat v metalové kapele (bubnuje třeba v deathmetalové partě MALIGNANT ALTAR nebo u blackových NECROFIER), OCEANS OF SLUMBER už ale i on vnímá poněkud jinde. A tak výsledek v podobě alba "Starlight And Ash" získal formu emotivního zjemnění, které může reprezentovat stárnutí svých tvůrců stejně jako cílené soustředění se na citlivé ztvárnění textového obsahu.
Jemnější a citlivé provedení bylo součástí i předchozích počinů, vezměme třeba skladbu "To The Sea" z alba "Oceans Of Slumber", v současné podobě tak skupina prakticky jen povýšila tento přístup na dominantní a podřídila mu celkové vyznění alba. Část posluchačů proto bude jistě zklamána odklonem od tvrdší hudby, konzervativnímu metalovému fanouškovi toho zřejmě příliš nezbyde a silné kytarové zvuky budou často chybět i rockovému posluchači. OCEANS OF SLUMBER svůj přerod dotáhli opravdu daleko, zrušili model "kráska a zvíře", vymanili se z doom rock/metalových klišé a najednou je tu jiná skupina. A nutno dodat, že přestože byla předchozí alba určitě zajímavá, tohle je jako blesk z čistého nebe a sázka na vyklidněnou emotivnost povýšila jejich dílo na originální a přesvědčivou mantru.
Spolu s přerodem hudebního obsahu postupuje i lyrická stránka, kdy je album tématicky zaměřené na historii a život na americkém jihu. Objevují se odkazy na dopady otrokářské minulosti i mystická témata jako voodoo. Inspiraci skupina nachází především v bohaté a velmi bouřlivé, často ne až tak dávné, historii oblasti u Mexického zálivu. Dobber ostatně vlivy jižanské atmosféry a spiritualismu na vlastní hudbu potvrzuje a v nedávném rozhovoru je uvádí jako jeden z důvodů hudební proměny. S danými tématy prostě asi lépe souzní podobně zaměřené skladby. Opravím tedy tvrzení z úvodu odstavce a napíši, že přerod hudebního obsahu nastává i díky lyrické stránce.
Tak, jak jsem již uvedl, na albu "Starlight And Ash" se hudební stránka hodně podřizuje vokálu Cammie Gilbert, a nutno dodat, že její hlas a projev díku tomu nabyl mnohem výraznější a osobitější formu. Plně se rozvinula její charismatická barva hlasu především v hlubších civilnějších polohách. Když k tomu přidáme skutečnost, že Dobber přiznává ovlivnění i country hudbou, na které jako dítě vyrůstal, začíná současná tvář skupiny dávat plný smysl. Ale nemusíme se bát, že by skupina končila u nějakého tradičního country, tyhle vlivy slyšet nejsou. Jsou schované spíše ve formě soulových inspirací nebo prvků z jižanských tradicionálů, což potvrzuje i zařazení verze staré a veleznámé balady "House Of The Rising Sun". Album je tedy ve výsledku koncept plný baladického vyprávění v jakémsi až poprockovém kabátku, dalo by se označit i jako zvláštní jižanský gothic rock. Přesto jako by se skupina této nové formy lehce zalekla nebo se bála úplně oprostit od svých kořenů a bývalých fanoušků, takže se alespoň občas vrací do vlastní minulosti a starou doommetalovou tvář připomene skladba "Star Altar" nebo části "Just A Day" a "Red Forest Roads". Albu to dává ještě s klavírním intermezzem pestřejší dimenzi, nicméně zrovna tyto momenty řadím k tomu slabšímu. Síla současné tváře skupiny prostě jednoznačně tkví v přesvědčivé emotivní zpovědi formou citlivě a často až něžně plynoucích melodií, nad kterými otvírá okno do další dimenze charismatický hlas Cammie Gilbert. V těchto chvílích věřím skupině snad každou notu.
OCEANS OF SLUMBER odkráčeli od doommetalu až kamsi ke specifickému jižanskému gothic rocku, který je většinou podřízen silnému hlasu charismatické Cammie Gilbert. Zdá se, že vize skupiny směřují dobrým směrem, tahle forma má sílu emocí i poutavých aranží.
1. The Waters Rising
2. Hearts of Stone
3. The Lighthouse
4. Red Forest Roads
5. The Hanging Tree
6. Salvation
7. Star Altar
8. The Spring of '21
9. Just A Day
10. House of the Rising Sun
11. The Shipbuilder's Son
Diskografie
Starlight and Ash (2022) Oceans of Slumber (2020) The Banished Heart (2018) Winter (2016) Blue (EP) (2015) Aetherial (2013)
DALŠÍ INFORMACE
Datum vydání: Pátek, 22. července 2022 Vydavatel: Century Media
JINÉ POHLEDY
Arrow
6 / 10
Prerod tvorby do kľudnejších vôd len odhalil skladateľskú nemohúcnosť a prílišný dôraz na charizmatický vokál Cammie Gilbert skôr albumu škodí. Hudobne sa tu toho veľa nedeje a absentujú momenty, ktoré by dokázali z driemajúcich vôd vytiahnuť na povrch potenciál zlievajúcich sa skladieb. „Starlight And Ash“ tak skôr evokuje sólovú nahrávku, ktorá vo výsledku nie je podľa mňa veľmi funkčná.
19. října 2022
Z HODNOCENÍ ČTENÁŘŮ
fathertime
7,5 / 10
tato particka ma uplne odrovnala genialnym Banished Heart... po vyhadzani takmer komplet zostavy vsak z tohto majstrstichu okrem famozneho vokalu na novinke nenajdeme nic... doska posobi skor ako solovka Cammie ako regularny album OoS... ak si odmyslite minulost, da sa vychutnat si to... u mna stale tak pol na pol...
Návrat k plnšiemu zvuku skreslených gitár na vlnách pohodovej melanchólie s charizmatickým vokálom funguje opäť dokonale. Nahrávka nabitá celým spektrom emócií s fantastickým zvukom exceluje vo všetkých rozmeroch post doom/rock žánru.
Metalcore vo veľmi šťavnatej podobe! Keith Buckley, frontman pradávnych a už žiaľ nefunkčných EVERY TIME I DIE a jeho nové pôsobisko v prekvapujúco výraznej forme. Toto sa podarilo v každom jednom ohľade.
Doposud jsem se s tvorbou libereckých spíše míjel a vlastně ani nevím proč. Ty ozvěny starších LVMEN, festival emocí a hůře definovatelná těžká atmosféra dělají z nahrávky pro mě velmi chutné sousto. Jdu se zavrtat pod její povrch => další poslechy nutné!
Stoner / doom / heavy metal tradičního ražení a s "čarodějnicí" za mikrofonem není už žádné unikum. Vlastně ním není ani nová deska amerických CASTLE. Přesto však nahrávka nabídne příjemnou společnost těžký kytarových riffů a (před)pekelných melodií.
Švédská rodinná kapela se příliš nenechává svazovat žánrovými mantinely. Minule to bylo laděno hodně do folku. „Lullaby“ oživuje taneční rytmy postavené na power metalovém podkladu. Opět velmi dobré, jen je škoda, že je to pouze singl.
Jude Law jako sebedestruktivní lovec amerických nácků v temném a tvrdě tenzním thrilleru podle skutečných událostí. Australan Kurzel se s tím nesere a ve filmu, který nejvíc připomíná Sicario či Wind River, zobrazuje zrůdnost i svůdnost US fanatismu.
Zasloužený trest pro ty, kteří Todda Phillipse pasovali na Spasitele komiksu. Nesoudržná slátanina selhává ve všech žánrech, o než se pokusí, svou naivitu každopádně skrývá agresivní temnou introspekcí, která je ještě legračnější než ten psychomuzikál.